Tekstityksen versionumero: 1.4 Päiväys: 26.12.2007
Suomennos: Shafty, Bender, sledge, ville_te, IsoD, -
devil red, kati, Baarimikko, jörö, zippi, ja Cromwell
Oikoluku: Aveil
Vaikka muut maat haluaisivat kiistää tämän faktan, me ranskalaiset tiedämme totuuden:
Maailman paras ruoka valmistetaan Ranskassa. Ranskan paras ruoka valmistetaan Pariisissa.
Joidenkin mukaan Pariisin parhaat ruoat valmistaa keittiömestari August Gusteau.
Gusteau's-ravintola on Pariisin jalokivi. Pöydät on varattu kuukausien päähän.
Hänen nousunsa kokkien kärkikastiin on saanut kilpailijat kateellisiksi.
Hän on kaikkien aikojen nuorin viisi tähteä saanut keittiömestari.
Gusteaun kirja "Kuka tahansa osaa kokata" kohosi myyntilistojen kärkeen.
Menestys ei kuitenkaan ollut kaikkien mieleen.
Huvittava nimi, "Kuka tahansa osaa kokata". Vielä huvittavampaa on, että Gusteau -
näyttää uskovan siihen. Minä sen sijaan otan ruoanlaiton vakavasti.
En usko, että kuka tahansa osaa laittaa ruokaa.
ROTTATOUILLE
Tässä olen minä.
Elämässäni olisi pieni uudelleenharkinnan paikka.
Mikäkö on ongelmani? Ensinnäkin, olen rotta.
Se tarkoittaa sitä, että elämä on rankkaa.
Toiseksi, maku- ja hajuaistini ovat äärimmäisen kehittyneet.
Jauhoja, munia, sokeria. Vaniljaa.
- Vähän sitruunaakin. - Haistatko tuon kaiken?
- Sinulla on lahja. - Tuossa on veljeni Emile.
- Häneen on helppo tehdä vaikutus. - Haistat siis ainesosia. Mitä sitten?
Tuossa on isäni. Mikään ei tee häneen vaikutusta.
Hän on myös klaanimme johtaja.
Mitäkö haittaa äärimmäisen kehittyneissä aisteista on?
- Älä syö sitä! - Mitä ihmettä?
Kävi ilmi, että se outo haju tuli rotanmyrkystä.
Isäkään ei enää pitänyt lahjaani hyödyttömänä.
Minäkin pidin lahjastani, kunnes isäni antoi minulle tehtävän.
Puhdas.
Aivan, myrkyntarkastaja.
Täysin puhdas. Lähes jumalainen.
Toisin sanoen puhdas. Puhtaushan on puoli... Ei mitään.
- Isä sai ainakin ylpeydenaihetta. - Eikö olekin parempi olo, Remy?
- Olet auttanut jaloa asiaa. - Jaloa?
Olemme varkaita ja varastamme jätteitä.
- Ei se ole varastamista, jos sitä ei haluta. - Jos sitä ei haluta, miksi varastamme sitä?
Sanotaanko, että meillä on erilaiset näkemykset.
Yksi asia on varma: jos olen mitä syön, haluan syödä hyvää ruokaa.
- Mutta isälleni... - Ruoka on polttoainetta.
Moottorisi sammuu, jos valikoit, mitä tankkiisi panet. Suu kiinni ja syö jätteesi.
Jos kerran olemme varkaita, miksemme varasta hyvää ruokaa keittiöstä?
- Siellä mitään ei ole myrkytettykään. - Ensinnäkin, emme ole varkaita.
Toiseksi, pysy poissa keittiöstä ja kaukana ihmisistä. Se on vaarallista.
Tiedän, että minun pitäisi vihata ihmisiä, mutta heissä on jotain...
He eivät vain yritä selvitä hengissä, vaan he keksivät ja luovat.
Katso vaikka, mitä he tekevät ruoalle.
Miten voisin kuvailla sitä? Hyvä ruoka on kuin musiikkia. Maku, väri ja tuoksu.
Erinomaisuutta on joka paikassa, siitä pitää vain pysähtyä nauttimaan.
Gusteau oli oikeassa.
Uskomatonta. Jokainen maku oli ainutlaatuinen.
Yhdistämällä makuja keskenään syntyi jotain uutta.
Nyt minulla oli siis salainen elämä.
Vain Emile tiesi siitä.
Emile, löysin sienen.
Olet hyvä ruoan piilottamisessa. Etsi tälle hyvä piilopaikka.
Hän ei ymmärrä minua, mutta hänen kanssaan voin olla oma itseni.
- Miksi kävelet noin? - En halua pestä käpäliäni jatkuvasti.
Oletko ajatellut, että kävelemme samoilla käpälillä kuin käsittelemme ruokaa?
- Oletko miettinyt, mitä panemme suuhumme? - Kaiken aikaa.
En halua maistaa, missä kaikkialla käpäläni ovat käyneet.
Anna mennä vain, mutta jos isä näkee sinun kävelevän noin, hän ei pidä siitä.
Mitä tuolla on?
Löysit juustoa?
Etkä mitä tahansa juustoa! Tomme de Chèvre de Paysia!
Tämä sopisi täydellisesti sieneni kanssa!
Rosmariinia myös!
Ehkäpä vähän tätä makeaa ruohoa.
Heitä se kasaan ja sitten...
Emme heitä tätä jätteen sekaan! Tämä on erityinen.
Mutta meidän pitää palata kotiin ennen auringonlaskua, tai isä...
Emile, mahdollisuudet on tutkimatta. Tämä täytyy valmistaa.
Valmistustapa vain on hämärän peitossa.
Maun salaisuus on pyörittää -
palaa savussa, jotta se saa hienon ja tasaisen maun.
Myrsky on tulossa lähemmäs.
Hei, Remy, ehkä meidän ei pitäisi olla näin...
Sinun täytyy maistaa tätä! Tässä on -
kärähtänyt, sulanut, ei aivan savun maku.
Se on eräänlainen... Se on kuin...
Räjähtänyt maku, vai mitä? Miksi sinä kutsuisit sitä?
Salamaisa?
Se on salamaisaa! Meidän täytyy toistaa tämä.
Kun seuraava myrsky tulee, menemme katolle.
Tämä tarvitsee sahramia. Se antaisi mainion loppusilauksen.
Sahramia. Miksi minusta tuntuu siltä, että sitä on keittiössä?
- Sahrami. - Ei hyvä.
En pidä tästä. Herätämme hänet.
Olen ollut täällä miljoona kertaa. Hän avaa kokkikanavan eikä koskaan herää.
- Olet ollut täällä miljoona kertaa? - Sahrami olisi juuri oikea lisä.
- Gusteau vannoo sen nimeen. - Kuka on Gusteau?
Hän on maailman paras kokki, joka kirjoitti tämän.
- Osaatko lukea? - En täydellisesti.
Voi pojat. Tietääkö isä tästä?
Asioista, joita isä ei tiedä, voisi kirjoittaa kirjoja.
Ja niin on tehtykin, ja siksi luen. Tämä on sitten salaisuus.
En pidä salaisuuksista, tästä kokkaamisesta, lukemisesta ja TV:n katselusta -
kokkauksen ja lukemisen ohessa. Ihan kuin olisin rikostoveri.
Ja suostun siihen. Miksi suostun siihen?
Mikä niitä poikia oikein viivyttää?
Italialaista L'Aquila-sahramia.
Gusteaun mukaan se on loistavaa. Onneksi vanha rouva rakastaa...
Sehän on Gusteau, katso.
Kokkaaminen ei ole heikkosydämisille, täytyy olla mielikuvituksellinen, -
vahvasydäminen. Täytyy kokeilla keinoja, jotka eivät välttämättä toimi.
Eikä saa antaa kenenkään rajoittaa itseään syntyperän perusteella, -
rajana on vain sielu. Puhun totta, kuka tahansa voi kokata, -
mutta vain pelottomat voivat olla loistavia.
- Musiikkia korvilleni. - Mutta se ei ollut kestävää.
Gusteau's-ravintola menetti yhden viidestä tähdestään -
ranskalaisen tähtikriitikon Anton Egon murska-arvion jälkeen.
Se oli raskas isku Gusteaulle, ja hän kuoli pian tapahtuneen jälkeen.
Perinteen mukaan ravintola menetti tällöin toisenkin tähden.
Gusteau on kuollut?
Juokse!
Älä! Johdatat hänet kotiin!
- Remy, auta! - Heiluta lamppua, Emile.
Nappaan sinut.
Heilahda tänne, Emile.
Evakuointi! Kaikki veneille.
Kirja!
Menkää! Liikettä!
Odottakaa minua!
- Ovatko kaikki mukana? Missä Remy on? - Olen täällä! Tulen.
Sinnittele! Ojenna jotain, mihin hän voi tarttua.
Melo, poika, melo. Kurkota!
Pystyt siihen kyllä.
- Remy! - Isä!
Tule! Pystyt kyllä!
- Odottakaa! Pysähtykää! - Remy! Tule!
Odottakaa minua!
Isä!
Isä?
Kumpaan suuntaan?
Odotin.
Odotin ääniä, -
puhetta, -
merkkiä -
tai edes jotain.
Jos sinulla on nälkä, mene etsimään ruokaa.
Mitä sinä suret?
Menetin juuri perheeni ja ystäväni -
- luultavasti lopullisesti. - Mistä sen tiedät?
Sinä olet piirretty kuva. Miksi edes puhun sinulle?
Menetit juuri perheesi ja ystäväsi. Olet yksinäinen.
- Olet kuollut. - Ei toiveajattelu kuolemasta välitä.
Jos vain muistelet menneitä, sinulta jää tulevaisuus huomaamatta.
Lähde siis etsimään!
- Mitä oikein teet? - Minulla on nälkä!
En tiedä, missä olen, tai koska seuraavan kerran löydän ruokaa.
Sinusta on parempaankin. Olethan kokki!
Kokki valmistaa, varas varastaa.
- Et sinä varas ole. - Mutta minulla on nälkä.
Löydät vielä ruokaa. Ne, jotka rakastavat ruoanlaittoa, saavat kyllä syödäkseen.
- Luuletko, että leikin? - Sinulla ei ole sisua...
Pariisi. Koko tämän ajan olen ollut Pariisin alla.
Kaunis kaupunki.
Kaikkein kaunein kaupunki.
Gusteau's? Onko se sinun ravintolasi?
Johdatit minut ravintolaasi!
Niinpä taisin tehdä.
- Aivan! Johdatin sinut tänne! - Tämä täytyy nähdä.
- Valmiina pöytä seitsemään. - Tullaan!
- Tarvitsen lisää keittokulhoja! - Lisää lammasta!
Kaksi merilohta, kolme seka- salaattia ja kolme sisäfileetä!
- Paistan kaksi merilohta. - Kolme filettä tulossa. Tuokaa lautasia!
Päivää, keittiömestari Skinner. Kuinka iltanne sujuu?
Hyvää iltaa, keittiömestari.
Katsokaa, kuka tuli. Alfredo Linguini, Renatan poika.
Iso poika jo. Muistatteko Renatan, Gusteaun entisen mielitietyn?
- Aivan. Kuinka voit... - Linguini.
Niin, Linguini. Mukava, kun tulit käymään.
- Miten... - Äitinikö?
- Renata. - Niin, Renata. Kuinka hän voi?
Hyvin. Tai ei... On voinut paremminkin.
Hän kuoli.
- Olen pahoillani. - Älkää suotta.
Hän uskoi taivaaseen, joten siltä osin hänen asiansa ovat kunnossa.
- Mikä tämä on? - Hän kirjoitti sen teille.
Luullakseni hän uskoi sen auttavan minua saamaan täältä töitä.
Totta kai, Gusteau ei epäröisi hetkeäkään. Renatan poika olisi...
Otan tämän ja ilmoitan, jos paikkoja vapautuu.
- Palkkasimme hänet jo. - Kuinka uskallat palkata kysymättä...
Tarvitsimme roskapojan.
Vai että roskapojan. Olen iloinen, että tämä järjestyi.
Uskomatonta. Katselen oikeata gourmet-keittiötä.
Luit kirjaani. Katsotaanpa, kuinka paljon tiedät.
Kuka on keittiömestari?
- Tuo. - Hyvä. Kuka on toiseksi ylin?
Apulaiskeittiömestari...
Tuolla. Hän on vastuussa keittiöstä, kun keittiömestari ei ole paikalla.
Kastikemestari on vastuussa kastikkeista.
Ensimmäinen ja toinen linjakokki, molemmat tärkeitä.
Oppilaskokit, hyvin tärkeitä hekin.
Olet fiksu rotta. Entä kuka tuo on?
- Hänkö? Hän ei ole kukaan. - Onhan. Hän kuuluu keittiöön.
Hän on siivooja. Tiskaa ja vie roskat ulos. Hän ei kokkaa.
Mutta hän voisi.
- Ei voisi. - Mistä sinä tiedät?
Mitä minä aina sanon? Kuka tahansa voi kokata.
Niin, jokainen voi. Mutta se ei tarkoita sitä, että pitäisi.
Se ei estä häntä kokkaamasta. Näetkö?
Mitä hän tekee? Ei. Ei! Tuo on kamalaa!
Hän pilaa keiton. Eikä kukaan huomaa!
- Tämä on sinun ravintolasi. Tee jotain! - Mitä minä voisin tehdä?
- Olen vain mielikuvituksesi tuote. - Mutta hän pilaa keiton!
Meidän täytyy kertoa jollekulle, että hän...
- Remy! Mitä odotat? - Aiotko aina ilmestyä noin?
Tiedät, kuinka keitto pelastetaan. Tässä on sinun tilaisuutesi.
Keitto! Missä se keitto on? Pois tieltäni.
Siirry, roskapoika!
Kokkaatko sinä?
Kuinka kehtaat kokata minun keittiössäni?
Kuinka edes keksit yrittää näin äärettömän typerää temppua?
Minun pitäisi hirtättää sinut! Teen sen. Luulen, että laki on puolellani.
Larousse, hirtä tämä mies.
Sen jälkeen pane puristimeen ja purista läski hänen päästään ulos.
- Mitä siinä höpötät? - Tuo keitto!
Keitto?
Pysäyttäkää tuo keitto! Ei!
Tarjoilija.
Linguini!
Olet erotettu! E-R-O-T-E-T-T-U!
- Neiti haluaa tavata kokin. - Mutta hän...
- Mitä asiakas sanoi? - Hän ei ollut asiakas.
- Hän oli ruokakriitikko. - Ego?
- Solene LeClaire. - LeClaire?
- Mitä hän sanoi? - Hän piti keitosta.
- Odota. - Mitä tarkoitat, "odota"?
- Tämä sotku on sinun syytäsi. - Joku kysyy sinun keitostasi.
Mitä peliä tämä on?
- Olenko vielä erotettu? - Et voi erottaa häntä.
- Mitä? - LeClaire piti keitosta.
Hän oikein mainitsi siitä. Jos hän kirjoittaa -
hyvän arvostelun ja saa selville, että erotit keiton tehneen kokin...
- Hän on roskapoika. - Joka teki jotain, mistä hän piti.
Kuinka voimme edustaa Gusteaun nimeä, jos emme arvosta hänen tärkeintä periaatettaan?
- Mikä se periaate on, neiti Tatou? - Että kuka tahansa osaa kokata.
Ehkä olen ollut hieman ankara roskapoikaamme kohtaan.
Hän on ottanut suuren riskin, ja meidän pitäisi palkita hänet, -
kuten Gusteau tekisi.
Jos hän haluaa kävellä heikoilla jäillä, miksi me estäisimme sen?
- Aioitko paeta? - Kyllä.
Koska olet osoittanut suurta kiinnostusta pojan kokin uraa kohtaan, -
saat jatkossa olla siitä vastuussa.
Oliko muilla jotain?
Takaisin töihin sitten!
Olet joko hyvin onnekas, tai hyvin epäonnekas.
Sinä teet tuon keiton uudestaan, ja tällä kertaa pidän sinua silmällä.
Hyvin tarkasti.
He luulevat, että sinä olet kokki.
Tiedätkö, mitä mieltä minä olen, Linguini?
Minun mielestäni olet kiero, pyrkyrimäinen pieni...
Rotta!
Ottakaa se kiinni! Hae jotain, millä sen voi pyydystää.
- Se pääsee karkuun. - Ota kiinni, ota kiinni.
- Mitä minä sille nyt teen? - Tapa se.
- Nytkö? - Ei keittiössä. Oletko hullu?
Tiedätkö, mitä meille tapahtuisi, jos joku saisi tietää, että keittiössä on rotta?
Ravintolamme suljettaisiin. Maineemme on hiuskarvan varassa.
Vie se kauas pois täältä! Tapa se! Hävitä se! Mene!
Älä katso minua noin! Et ole ainoa, joka on pulassa.
He odottavat minun kokkaavan sitä uudestaan!
Enhän minä ole kunnianhimoinen. Minun ei ollut tarkoitus kokata.
Yritin vain välttää hankaluuksia. Sinä se innostuit niistä mausteista!
Mitä sinä lisäsit siihen? Oreganoa?
Ei? Mitä? Rosmariinia?
Se on mauste, eikö olekin? Rosmariini?
Et lisännytkään rosmariinia?
Mitä ne kaikki kuviot ja heittelemiset sitten olivat?
Minä tarvitsen tämän työn. Olen menettänyt niin monta.
En tiedä, kuinka ruokaa laitetaan, ja nyt puhun jo rotillekin, aivan kuin sinä...
Nyökkäsitkö sinä? Oletko nyökkäillyt?
Ymmärrätkö minua? En olekaan siis hullu?
Hetkinen nyt.
En osaa kokata, vai osaanko?
Mutta sinä...
Sinä osaat, etkö osaakin?
Älä ole niin vaatimaton. Olet rotta, herran tähden.
Mitä sitten teitkin, he pitivät siitä.
Tämä voisi onnistua.
He pitivät siitä keitosta!
He pitivät siitä keitosta.
Luuletko, että osaisit tehdä sen uudestaan?
Päästän sinut ulos purkista nyt.
Mutta teemme tämän yhdessä. Vai mitä?
Tässä se on.
Ei kummoinen, mutta se on...
Ei kummoinen.
Voisi olla huonompikin.
Täällä on lämmintä ja valoisaa, sekä sohva ja televisio. Ole kuin kotonasi.
Oletko... Onko tämä unta?
Ihaninta unta.
Unta, jonka voimme jakaa.
Mutta miksi täällä? Miksi nyt?
Miksi ei täällä? Miksi ei nyt?
Mikä olisi parempi paikka uneksia kuin Pariisi?
Huomenta, pikkukokki. Nouse ylös ja...
Voi ei!
Idiootti! Tiesin tämän. Päästin rotan kotiini ja pyysin sitä olemaan kuin kotonaan.
Munat hävinneet! Tyhmä! Se on varastanut ruoat ja lähtenyt.
Mitä muuta voisi odottaa? Sen siitä saa, kun luottaa rottaan.
Hei! Onko tuo minulle?
Tämä on hyvää. Mitä panit tähän?
Mistä sait tuon?
Kuulehan. Se on herkullista, mutta älä varasta.
Minä voin ostaa mausteita. Sopiiko?
Voi ei. Myöhästymme, ja vielä ensimmäisenä päivänä.
Ala tulla, pikkukokki!
"Suuren kokin kuoltua olen pitänyt Gusteau's-ravintolaa merkityksettömänä.
Tämä keitto oli yllätys. Mausteinen, mutta silti hienostunut makuelämys."
- Solene LeClaire? - Kyllä!
"Vastoin kaikkia odotuksia, Gusteau's on saanut huomiomme osakseen.
Vain aika näyttää, ansaitsevatko he sen."
Tiedäthän sinä.
Tiedän, että se on typerää ja outoa, mutta kumpikaan meistä ei voi tehdä tätä yksin.
Joten meidän täytyy tehdä tämä yhdessä. Oletko mukana?
Tehdään se!
Minä...
Tervetuloa helvettiin. Nyt teet sen keiton uudestaan.
Käytä niin paljon aikaa kuin tarvitset. Vaikka koko viikko, jos on pakko.
Keitto.
Voi himpula!
Tämä ei toimi näin, pikkukokki! Sekoan, jos jatkamme vielä.
Meidän täytyy keksiä jotakin muuta.
Jotain, mihin ei kuulu puremista, näykkimistä, tai kävelyä ympäri kehoani.
Ei puremista! Ei pistelyä! Ei pistelyä tai nipistelyä!
Ymmärsitkö, pikkukokki?
Pikkukokki?
Sinulla on siis nälkä.
Mietitäänpä tätä.
Sinä osaat valmistaa ruokaa, ja minä osaan käyttäytyä -
kuin ihminen. Meidän täytyy vain keksiä järjestelmä, -
jolloin teen haluamallasi tavalla ilman, että näyttäisin pienen rotan ohjaamalta.
Kuuntele nyt minua! Olen sekaisin! Olen jääkaapissa puhumassa rotalle!
- Linguini? - Meidän on kommunikoitava.
En voi koko ajan katsoa, nyökkäätkö kyllä vai ei.
- Rotta! Minä näin sen. - Rottako?
Niin, rotta. Aivan sinun vieressäsi.
Miksi sinä olet täällä?
Minä tässä vain tutustun vihanneksiin ja muihin.
Ulos täältä!
Kunhan et tutustu niihin liian läheisesti.
Se oli lähellä. Onko kaikki hyvin siellä ylhäällä?
Miten sinä teit sen?
Oudon tahdottomia liikkeitä.
Katsoimme toisiamme, ja tiesin, että meillä oli sama hullu idea.
Minne viet minua? Odota.
Odota hetki.
Kippis.
Tuon pitäisi kelvata.
Onneksi olkoon. Onnistuit toistamaan vahingossa tekemäsi maukkaan keiton.
Sinun täytyy osata tehdä muutakin kuin keittoa, jos haluat pärjätä keittiössäni.
Colette opettaa sinulle, kuinka toimimme täällä.
Kuulehan. Haluan sinun tietävän, kuinka paljon arvostan sitä, että opettajani...
Ei, sinä kuuntelet! Haluan sinun tietävän kenen kanssa olet tekemisissä.
Kuinka monta naista näet täällä? Olen ainoa. Mistäköhän se johtuu?
Koska keittiössä on vanhojen tyhmien miesten laatima ikivanha arvojärjestys.
Naisen on mahdotonta päästä tähän maailmaan.
- Mutta täällä ollaan! Miten se tapahtui? - No, koska sinä...
Koska olen tämän paikan kovin kokki! Tein rankasti töitä päästäkseni tänne -
enkä vaaranna saavutustani jonkun onnekkaan roskapojan takia. Ymmärrätkö?
Helppo valmistaa, helppo syödä. Gusteau tekee kiinalaista ruokaa.
- Loistavaa työtä, Francois. Kuten aina. - Eikö olekin mainio?
Haluan sinun työstävän uusinta pakasteruokaideaani.
Gusteaun maissiprinssinakit. Ne ovat kuten maissinakit, -
mutta pienempiä. Suupaloja.
- Mitä maissinakit ovat? - Rasvassa keitettyjä halpoja makkaroita.
Kyllähän sinä amerikkalaisten tavat tiedät. Keksi jotain.
Vaikkapa Gusteau haalareissa Huckleberry-hatussa.
Tai iso maissintähkä koirapuvussa.
Mutta arvokkaalla tavalla, pyydän.
Asianajajani tänne!
Testamentissa määrätään, että jos kahden vuoden kuluessa kuolemasta perillistä -
ei ilmesty, Gusteaun liiketoiminta siirtyy keittiömestarille, eli sinulle.
Tiedän, mitä testamentissa sanotaan! Haluan tietää, muuttaako tämä kirje...
Muuttaako tämä poika jotenkin asiaa.
- Ei heissä ole kovin paljon samaa näköä. - Heissä ei ole mitään yhteistä!
Hän ei ole Gusteaun poika. Gusteaulla ei ollut lapsia.
Ja mikä ajoitus! Testamentin takaraja on alle kuukauden päästä!
Yhtäkkiä joku poika saapuu kirjeen kanssa. Hänen äskettäin kuollut äitinsä -
väittää Gusteauta pojan isäksi. Erittäin epäilyttävää!
- Onko tämä Gusteaun? - On, on.
- Saanko? - Toki.
- Poika ei siis tiedä tästä? - Äiti sanoo, ettei ole kertonut hänelle.
- Eikä Gusteau. Minäkään en saisi kertoa. - Miksi sinä? Mitä äiti tahtoi?
- Työpaikan pojalle. - Vain työpaikan?
- Niin. - Mistä olet sitten huolissasi?
Jos hän on täällä töissä, voit vahtia häntä sillä aikaa, kun minä tutkin asioita.
Selvitän, kuinka paljon tästä jutusta on totta.
Sinun täytyy toimittaa minulle pojan DNA:ta. Vaikkapa hius.
Sano minun sanoneen, koko juttu vaikuttaa erittäin epäilyttävältä!
Hän tietää jotakin.
Rauhoitu. Hän on roskapoika. Etköhän sinä hänestä selviä.
- Mitä sinä teet? - Pilkon vihanneksia.
Ei! Tuhlaat energiaa ja aikaa. Onko tämä sinusta leppoisaa kuin äidin kanssa?
Äidin ei tarvinnut kokea ikinä ruuhkaa, kun erilaisia tilauksia satelee koko ajan.
Kaikki valmistuvat eri aikaan, mutta ne pitää tarjoilla kerralla, kuumana ja täydellisenä.
Jokainen sekunti on tärkeä, etkä voi olla äiti!
Mitä tämä on? Pidä työpisteesi siistinä.
Mitä tapahtuu, kun tulee tilauksia? Sotkuinen pöytä hidastaa työtä.
Annokset ja tilaukset kasaantuvat. Katastrofi. Tämä on helppo muistaa.
Pidä työpaikkasi puhtaana, tai päästän sinut päiviltä!
Hihasi ovat kuin oksennuksen tahrimat. Pidä kätesi tällä tavalla lähellä kehoa.
Palaa aina tähän asentoon. Nopeat liikkeet, terävät välineet.
Pidä kädet lähelläsi. Minimoit viillot ja palovammat, ja hihasi pysyvät puhtaana.
Kokin tunnukset ovat likainen esiliina ja puhtaat hihat.
Tunnen Gusteaun tyylin. Hän pani ruokaan aina jotain odottamatonta.
Minä näytän. Muistan kaikki hänen reseptinsä.
- Tee aina jotain odottamatonta. - Ei! Noudata aina reseptiä.
- Mutta sinä sanoit juuri... - Ei. Gusteau oli odottamaton.
Meidän tehtävämme on noudattaa reseptiä.
Mistä tunnistat hyvän leivän maistamatta sitä? Et tuoksusta etkä ulkonäöstä, -
vaan äänestä. Leivän kuoresta. Kuuntele.
Rusahduksen sinfoniaa. Vain kunnon leipä kuulostaa tältä.
Ainoa keino saada parhaat tuotteet on napata ensimmäinen toimitus.
Siihen on vain kaksi tapaa. Joko kasvattaa itse, tai lahjoa viljelijä.
Kas niin, paras ravintola saa ensimmäiseksi.
Ihmiset luulevat ruokakulttuuria ja kokkeja ylimielisiksi.
Mutta vielä mitä. Tuo Lalo karkasi kotoaan 12-vuotiaana.
Sirkus palkkasi hänet akrobaatiksi.
Myöhemmin hän sai potkut, koska tapaili omistajan tytärtä.
- Horst on ollut vankilassa. - Minkä takia?
Kukaan ei tiedä varmasti. Hän muuttaa tarinaansa aina kysyttäessä.
Kavalsin ison yrityksen.
Ryöstin Ranskan toiseksi suurimman pankin kuulakärkikynällä.
Tein reiän otsonikerrokseen Avignonin ylle. Tapoin miehen tällä peukalolla.
Älä ikinä pelaa korttia Pompidoun kanssa. Hän on saanut porttikiellon Las Vegasiin -
ja Monte Carloon. Larousse toimitti aseita vastarintaliikkeelle.
- Mille vastarintaliikkeelle? - Hän ei kerro. Ilmeisesti he hävisivät.
Kuten näet, olemme taiteilijoita ja lurjuksia.
- Olemme enemmän kuin kokkeja. - Me?
Me. Sinähän olet nyt yksi meistä, vai mitä?
Toki. Kiitos kaikista ruoanlaittoneuvoistasi.
- Kiitos sinulle. - Mistä?
Neuvojen vastaanottamisesta.
Se rotta!
- Mutta se... - Pudotin vain avaimeni.
- Oletteko jo päättäneet tilauksenne? - Keittonne on erinomaista.
- Mutta tilaamme sitä joka kerta. - Mitä muuta teillä on?
- Meillä on erinomaista hanhenmaksaa. - Tiedän sen.
Tämä ravintola oli aikoinaan kuuluisa siitä. Onko kokilla mitään uutta tarjottavaa?
- Asiakas pyytää jotain uutta! - Uutta?
Mitä sanon heille? Sanoin meneväni kysymään.
- Mitä te kinastelette? - Asiakas pyytää jotain uutta.
- Mitä sanoit heille? - Sanoin meneväni kysymään.
Helppoa. Otamme jonkun vanhan Gusteaun reseptin, jota emme ole tehneet aikoihin.
He tuntevat kaikki vanhat ruoat. He pitävät Linguinin keitosta.
Pyytävätkö he ruokaa Linguinilta?
Monet asiakkaista pitävät keitosta, niin se vain on.
Hyvä on, he haluavat siis Linguinin...
Kerro, että Linguini on valmistanut heille jotain erikoista -
jota ei löydy ruokalistalta.
Äläkä unohda painottaa sen olevan Linguinin taidonnäyte.
Saat mahdollisuuden näyttää taitosi, Linguini.
Kauan unohduksissa ollut makea leipä Gusteaun tapaan.
Colette avustaa sinua. Nyt vauhtia, ruokailijat ovat nälkäisiä.
Oletko varma? Se resepti oli katastrofi. Gusteau itse sanoi niin.
Juuri sellainen haaste, jonka nupullaan oleva kokki tarvitsee.
Makea leipä Gusteaun tapaan: Merileväsuolamurskaa, mustekalan lonkero, -
koiranruususosetta, norsunkärsäsimpukan muna, kuivattua valkosientä -
ja anjovislakritsikastiketta.
En tunne tätä reseptiä, mutta se on Gusteaun, joten...
- Lalo, löytyykö vasikanvatsakastiketta? - Löytyy.
Vasikanvatsa?
Selvä.
Tulen heti takaisin. Minne?
Älkää antako minun häiritä.
Katsotaanpa. Täällä. Menen takaisin.
Kiitos. Anteeksi, mutta ilmeisesti tarvitsen tätä.
Ja sitten myös tämän... Tämän mausteen.
Mitä teet? Sinun pitäisi valmistaa Gusteaun resepti.
- Tämä on se resepti. - Siihen ei sisälly valkotryffeliöljy.
Sinähän sovellat. Nyt ei ole aikaa kokeiluihin, asiakkaat odottavat.
Olet oikeassa. Minun pitäisi kuunnella sinua.
- Lopeta. - Lopeta mikä?
Teet minut hulluksi. Mitä ikinä teetkin, lopeta se.
- Missä erikoistilaus viipyy? - Tulossa! Luulin, että teemme tämän yhdessä.
- Niin teemmekin. - Mitä sitten teet?
- Erittäin vaikea selittää. - Erikoinen?
Täältä tulee.
Odota, unohdin anjovis- lakritsikastikkeen.
- Uskallapas. - En, enhän minä.
Olen pahoillani.
- Onko Linguinin ruoka jo valmis? - Kyllä, yhtä pahaa kuin muistinkin.
- Meni juuri pöytään. - Maistoitko sitä?
- Tietenkin, ennen kuin hän muutti sitä. - Mitä?
- Kuinka hän saattoi muuttaa sitä? - Hän muutti sitä juuri -
- ennen kuin se meni pöytään. - He pitävät siitä.
Muutkin asiakkaat ovat kiinnostuneet siitä. Linguini, minulla seitsemän uutta tilausta.
Se on... Mahtavaa.
Erikoistilaus.
Kippis. Hyvää työtä.
- Linguinille! - Juokaa, tätä riittää.
Pidä tauko, pikkukokki, haukkaa raitista ilmaa.
Me todella onnistuimme tänään.
Sain hattusi.
Vakavasti ottaen haluaisin hieman keskustella kanssasi toimistossani.
- Olenko vaikeuksissa? - Vaikeuksissa? Et.
Vähän viiniä ja toverillista keskustelua meidän kokkien kesken.
Pomo ei tarvitse enää neuvojasi, Colette. Hänellä on kaikki, mitä hän tarvitsee.
Malja menestyksellesi, Linguini.
- Hyvin tehty. - Otin tämän vain kohteliaisuudesta.
- En oikeastaan juo. - Et tietenkään.
En minäkään joisi tuollaista moskaa.
Mutta vain makuaistiton idiootti -
ei arvostaisi tätä vuoden 1961 Chateau Lateauta.
Ja sinä, Linguini, et ole idiootti.
Nostetaan malja epäidioottimaisuudellesi.
- Remy! - Emile?
- Uskomatonta! Olet elossa! - Luulin, etten enää näkisi teitä!
- En uskonut, että selviäisit putouksista. - Mitä sinä syöt?
En oikein tiedä. Se taisi joskus olla jonkinlainen käärepaperi.
Mitä? Ei. Olet nyt Pariisissa, minun kaupungissani.
Minun veljeni ei syö jätteitä minun kaupungissani.
Remy, varastatko sinä? Sanoit Linguinin voivan luottaa sinuun.
- Hän voikin. Tämä on veljelleni. - Mutta poika voi menettää työnsä.
Jolloin minäkin menettäisin. Kaikki on hallinnassa.
- Lisää viiniä? - Ei pitäisi, mutta hyvä on.
Joten, missä sait koulutuksesi?
Koulutuksen?
Et kai odota minun uskovan, että kokkasit nyt ensimmäisen kerran.
Ei se ollut ensimmäinen, vaan toinen, kolmas, neljäs, viides kerta.
Ensimmäisen kerran kokkasin maanantaina. Mutta olen vienyt usein roskia ulos.
Tiedetään, ota lisää viiniä.
Kerrohan, Linguini, kiinnostuksen kohteistasi.
Pidätkö eläimistä?
Eläimistäkö? Millaisista?
Niistä tavallisista, koirista, kissoista, hevosista, marsuista...
Rotista?
Toin sinulle... Ei! Sylkäise se ulos heti paikalla!
Minun täytyy opettaa sinulle jotain ruoasta. Sulje silmäsi.
Haukkaa tätä...
- Ei! Älä vain hotkaise sitä! - Meni jo.
Tässä.
Pureskele sitä hitaasti. Ajattele vain makua.
- Tajuatko? - En oikeastaan.
Kermainen, suolainen, pähkinäinen...
- Huomaatko sen? - Pähkinäaivot kyllä huomaan.
Sulje silmäsi. Maistahan tätä.
Aivan erimakuista. Makea, kirpeä, hienoinen jälkimaku.
Maista niitä yhdessä.
Hei, taidan maistaa jotain.
Ehkä pähkinää. Saattaa olla jälkimaku.
Siinä se! Nyt kuvittele kaikkien maailman makujen yhdistelmiä, -
ennen maistamattomia makuja, löytämistä odottavia keksintöjä!
- Luulen, että... - Niin?
Kadotin taas ajatuksen. Mutta se oli mielenkiintoisinta jätettä, jota...
Isä ei vielä tiedä sinun olevan elossa. Meidän täytyy mennä kotiin. Kaikki ilahtuvat.
- Niin, mutta... - Mitä?
Juttu on niin, että minun tavallaan täytyy...
Mitä sinun täytyy? Mikä on tärkeämpää kuin perhe?
Ei kai vierailusta ole haittaa.
- Oliko sinulla lemmikkirottaa? Oletko käyttänyt laboratoriorottia? - En.
- Asuitko joskus viemärissä? - Eippelis ei.
Tiedät jotain rotista! Tiedät sen!
Sinä tiedät, kuka tietää, lietää, sietää, vietää, vuu.
- Hei! Miksi sillä on sellainen nimi? - Millä?
"Ratatouille". Sehän on pataruoka.
Miksi sillä on sellainen nimi? Jos ruoka nimetään, -
nimen pitäisi kuulostaa herkulliselta. "Ratatouille" ei kuulosta herkulliselta.
Se kuulostaa rotalta ja Tatulta.
"Rottatatu" ei kuulosta herkulliselta.
Ikävä kyllä -
viini on loppu.
Poikani on palannut!
Kaltaisesi myrkynhavaitsijan löytäminen on ollut mahdotonta.
Mikään ei ole ollut myrkytettyä, mutta ajat ovat olleet vaikeita.
- Etkä sinä helpottanut tilannetta. - Tiedän. Olen pahoillani, isä.
Tärkeintä on, että olet kotona.
- Niin, siitä piti sanoa... - Olet laihtunut. Miksi?
Saitko liian vähän ruokaa, vai olitko niin tarkka sen suhteen?
On varmaan rankkaa elää yksin suuressa maailmassa.
Toki, mutten ole enää lapsi.
Osaan huolehtia itsestäni.
Löysin läheltä asuinpaikan, joten voin tulla aina käymään.
Vain kylmä todellisuudentunne saa...
- Käymään? - Lupaan, että pistäydyn usein.
- Etkö jää tänne? - En. Älä ota sitä vakavasti.
Et kai kuvitellut, että jäisin tänne loppuiäkseni?
- Lopulta linnun on aika jättää pesä. - Emme ole lintuja, vaan rottia.
Emme jätä pesäpaikkojamme. Suurenamme niitä.
- Ehkä olen erilainen rotta. - Ehket olekaan rotta.
- Ehkä se on vain parempi. - Bändi rokkaa tänään!
Rotat. Noukitte vain kaiken, enkä jaksa sitä enää.
Haluan luoda asioita. Tuoda jotain tähän maailmaan.
- Puheesi ovat kuin ihmisellä. - He eivät ole niin pahoja.
Miksiköhän luulet niin?
Olen tarkkaillut heitä -
- sopivan matkan päästä. - Kuinka läheltä?
Tarpeeksi läheltä. He eivät ole niin pahoja kuin luulet.
Tule, haluan näyttää jotain.
Taidan jäädä tänne.
Lattian ja työtasojen on oltava puhtaita, ennen kuin suljet paikan.
- Pitääkö minun jäädä siivoamaan? - Onko siinä jokin ongelma?
- Eipä kai. - Hyvä poika. Huomiseen.
Perillä ollaan.
Katsohan tarkkaan, Remy.
Näin käy rotalle, joka luottaa liian paljon ihmiseen.
Elämme maailmassa, joka kuuluu vihollisille.
Meidän on oltava varovaisia.
Huolehdimme kaltaisistamme, Remy.
Kun kaikki on sanottu ja tehty, meillä on vain toisemme.
- Ei. - Mitä?
En usko sitä, isä.
Tuoko tulevaisuus mielestäsi mukanaan vain teurastusta?
Näin asiat menevät. Luontoa ei voi muuttaa.
Luontoon kuuluvat muutokset, joihin voimme vaikuttaa.
Se alkaa, kun päätämme niin.
- Minne sinä menet? - Jos onni suo, eteenpäin.
Terve!
Huomenta.
Hyvää huomenta.
Keittiömestariko pyysi drinkille? Sepä on jo jotain.
Eikö olekin? Mitä asiaa hänellä oli?
Mitä? Etkö voi muka kertoa?
Anteeksi, jos utelen syvästä ystävyyssuhteestanne.
Ymmärrän. Ensin annat minun opettaa niksit lyödäksesi esimiehen ällikällä.
- Sitten syrjäytät minut! - Herää jo!
Luulin, että olet erilainen.
Luulin, että pitäisit minua erilaisena.
Luulin...
Minun ei ollut pakko auttaa sinua! Jos olisin ajatellut vain itseäni, -
olisin antanut sinun epäonnistua.
Halusin, että onnistuisit.
Minä pidin sinusta.
- Minun virheeni. - Colette, odota.
Colette! Se on ohi, pikkukokki. En pysty enää tähän.
Colette! Älä aja pois.
En ole hyvä puhumaan enkä ole hyvä kokkaamaankaan.
- En ainakaan ilman apuasi. - Vihaan teeskentelyä.
Sekin on valehtelemista. Olet lahjakas.
Mutta kun en ole! Taidot eivät ole minun!
Kun lisäsin reseptiin kuulumattomat lisäaineet...
- Sekään en ollut minä! - Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, etten olisi tehnyt niin.
Olisin tehnyt sen reseptin mukaan. Olisin kuunnellut neuvoasi.
Olisin tehnyt neuvojesi mukaan, koska rakastan -
- neuvojasi. - Mutta?
- Mutta minä... - Älä tee sitä.
Minulla on salaisuus. Se on hieman kiusallinen.
- Minulla on rot... - Mikä on?
- Minulla on rutta. - Sinulla on rutiini?
Ei! Minulla on pikkuruinen, pieni...
Pikkukokki, joka kertoo minulle ohjeita.
- Pikkukokki? - Niin.
- Tällä näin. - Aivoissasiko?
Miksi sinulle on vaikea puhua? Pakko sanoa nyt.
Sinä inspiroit minua. Riskeeraan kaiken.
Saatan näyttää suurimmalta idiootilta, jonka olet koskaan nähnyt.
Haluatko tietää, miksi opin niin nopeasti ja olen loistava kokki?
Älä naura, näytän sinulle.
Ei!
- Mitä nyt, Ambrister? - Gusteau's-ravintola.
- Sulkee viimein ovensa? - Ei.
- Lisää taloudellisia ongelmia? - Ei, vaan...
Julkaisivat uudet mikro- sämpylät? Sano suoraan.
Ravintola on jälleen suosittu.
- En ole arvioinut Gusteau'sia vuosiin. - Niin, herra.
Viimeinen arviointini tuomitsi sen turistiluokkaan.
Kirjoitin: "Gusteau on vihdoin löytänyt oikean paikkansa historiassa, -
aivan pakastealtaan Grandioso-pizzan vierestä."
Niin minä sen kirjoitin. Se oli viimeinen sanani.
- Niin. - Kerro, Ambrister.
Miten se voi olla suosittu?
Ei, ei, ei!
DNA on sama, ajat sopivat. Hän on Gusteaun poika.
Tämä ei voi tapahtua.
Koko juttu on järjestetty. Poika tietää.
Katso häntä, esittää olevansa idiootti.
Hän leikkii mielelläni kuin kissa pallolla.
- Joka on tehty... - Narusta?
Esittää tyhmää ja kiusaa rotallaan.
- Rotalla? - Hän veljeilee sen kanssa.
Haluaa minun luulevan, että se on tärkeä.
- Rotta? - Juuri niin.
- Onko rotta tärkeä? - Ei tietenkään ole.
Hän haluaa minun luulevan, että on.
Ymmärrän kieroudet. Pojan ensimmäisenä iltana rotta ilmestyy.
Käsken sen tapettavaksi, ja nyt hän haluaa, että näen sen joka paikassa.
Se on täällä. Ei ole, vaan täällä.
Kuvittelenko asioita? Olenko hullu? Onko täällä haamurotta vai ei?
Kieltäydyn ryhtymästä hänen leikkiinsä.
Pitäisikö minun huolestua sinusta?
En voi erottaa häntä, kun hän saa huomiota. Jos erotan hänet, kaikki ihmettelevät.
Ja vähiten haluan, että ihmiset kiinnostuvat tästä.
Miksi olet noin huolestunut? Eikö lehdistö ole hyvä asia?
Eikö ole hyvä, että Gusteaun nimi on otsikoissa?
Ei hänen naamansa yläpuolella!
Gusteaulla on jo kasvot. Ne ovat lihavat, rakastettavat ja tunnetut.
Lisäksi ne myyvät burritoja. Miljoonia burritoja.
Aikaraja ylittyy kolmen päivän päästä. Voit erottaa hänet -
heti, kun hänestä ei enää ole hyötyä, eikä kukaan saa tietää.
Huolestuin antamastasi hiusnäytteestä. Minun piti lähettää se takaisin labraan.
- Miksi? - Ensin se tunnistettiin jyrsijän karvaksi.
Ei. Kokeile tätä, se on parempaa.
Rotta!
Inhottava elukka!
Sain muistutuksen siitä, miten haurasta kaikki oli.
Miten maailma todella näki minut.
Ja tilanne vain parani.
Remy.
Hei, pikkuveli.
Pelkäsimme jo, ettet tulisi.
- Hei, Remy. Miten menee? - Kerroitko heille?
- Emile, minähän kielsin tekemästä sitä! - Mutta tunnethan sinä kaverini.
En uskonut, että tarkoittaisit heitä. Olen pahoillani.
Älä minulle pahoittele, vaan heille.
- Mikä on ongelmana? - Ei ole ongelmaa. Odottakaa tässä.
Se on lukossa.
- Remy, mitä teet täällä? - Hyvä on. Emile saapui...
Kielsin häntä. Käskin hänen... Hän vain juorusi kaiken...
Niin, kauheaa.
He ovat nälissään. Ruokakomero on lukossa, ja tarvitsen avaimen.
- Haluavatko he sinun varastavan ruokaa? - Kyllä. Ei! Se...
Se on monimutkaista. Kyse on perheestä. Heillä ei ole tuollaisia ihanteita.
Jos tuolla kokilla olisi ihanteita, uskoisitko minun vain grillailevan?
- Tai lämmittävän burritoja mikrossa? - Tai syövän sormin kanaa?
- Yhtä ranskalaista kuin maissinakit. - Tulee pian!
- Keksimme uusia tapoja kaupata. - Haluaako joku skottilaista ruokaa?
En voi määrätä, kuinka he käyttävät imagoani. Olen kuollut!
Olkaa hiljaa!
Minun täytyy ajatella! Sana leviää. Ellen saa tukittua heidän suitaan, -
koko klaani on perässäni suut auki...
Tässä se on. Hei, testamenttisi!
Tämähän on mielenkiintoista. Saisinko?
Katso vain.
Linguini? Miksi Linguini on testamenttikansiossasi?
Tämä oli toimistoni.
- Onko hän poikasi? - Onko minulla poika?
- Miten et tiedä sitä? - Olen mielikuvituksesi tuote.
- Sinäkään et tiennyt, kuinka minä voisin? - Poikasi on ravintolan oikeutettu omistaja!
Ei! Rotta!
- Anteeksi, keittiömestari. - Rotta! Se vei asiakirjojani!
- Se pääsee pakoon! - Herra keittiömestari!
- Sinä! Ulos toimistostani. - Hän ei ole toimistossasi, vaan sinä hänen.
Pohjanmaan kautta, Linguini!
NOUSEVA KOKKI OTTI GUSTEAUN RAVINTOLAN HALTUUNSA
LINGUINI LOPETTAA PAKASTERUOAT
UUSI OMISTAJA UUSI GUSTEAU
GUSTEAU'S-RAVINTOLA ON NOUSEVA TÄHTI
- Kokki! - Kokki Linguini!
Urakehityksenne on ollut huikea ilman minkäänlaista koulutusta.
- Mikä on neroutenne salaisuus? - Salaisuusko? Haluatteko kuulla totuuden?
Olen Gusteaun poika. Luultavasti olen perinyt taidot.
- Saitte tietää tämän vasta hiljattain. - Niin.
Sen jälkeen saittekin ravintolan omistajuuden itsellenne.
- Kuinka selvititte asian? - Osa minusta vain tiesi sen.
Ehkäpä Gusteau-osa?
- Mistä saatte inspiraationne? - Inspiraatiolla on monia nimiä.
- Minun inspiraationi nimi on Colette. - Mitä?
Hampaitteni välissä on jotain.
- Terveystarkastaja. - Haluaisin kertoa rottaongelmasta.
Rotat ovat vallanneet minun... Gusteau's-ravintolan.
Gusteau'sin? Voin käydä siellä kolmen kuukauden päästä.
Teidän täytyy tulla nyt!
Tiedot ovat minulla, herra. Tulen, jos tulee peruutusaika.
Mutta rotta! Teidän täytyy...
Se varasti asiakirjani.
- Avaamisaika on mennyt jo. - Hänen olisi pitänyt lopettaa tunti sitten.
Päivää, rakkaani. Liity meihin. Puhumme juuri inspiraatiostani.
Aivan, hän kutsuu sitä pikkukokikseen.
En tarkoita sitä, rakkaani, vaan sinua.
- Se on hän. - Anton Ego!
- Onko hän Ego? - En voi uskoa tätä.
- Oletteko herra Linguini? - Päivää.
Anteeksi, kun keskeytän ennenaikaisen juhlanne, -
mutta ajattelin, että on reilua antaa teille tilaisuus tässä pelissä, olettehan uusi.
- Pelissä? - Tehän olette pelanneet ilman vastustajaa.
Joka on, kuten arvata saattaa, vastoin sääntöjä.
Olette Anton Ego.
Olette hidas ollaksenne menevä ja menestyvä.
Itse olette laiha ollaksenne henkilö, joka pitää ruoasta.
Minä en pidä ruoasta, vaan rakastan sitä.
Jos en rakasta sitä, en myöskään niele.
Palaan huomisiltana suurin odotuksin.
Rukoilkaa, etten pety.
Kurjaa olla epäkohtelias, mutta olemme ranskalaisia ja on päivällisaika!
Hän tarkoitti: "on päivällisaika ja olemme ranskalaisia".
Älä mulkoile minua noin. Häiritsit minua lehdistön edessä.
Kuinka voin keskittyä, kun koko ajan revit hiuksiani?
On toinenkin asia. Muidenkin mielipiteillä on täällä merkitystä.
Colettekin tietää, kuinka ruokaa valmistetaan.
Nyt riittää!
Pidä tauko, pikkukokki. En ole sätkynukkesi, -
- etkä sinä vetele langoista! - Rotta onkin siis kokki.
Jäähdyttele tunteitasi ja korjaa asenteesi, pikkukokki.
Ego on tulossa, minun on keskityttävä!
Senkin typerä...
- En ole koskaan nähnytkään tuollaista. - Aivan kuin olisit hänen pehmolelunsa.
Anteeksi, Remy. Tiedän meitä olevan liikaa, yritin...
Tiedätkö mitä? Ei se mitään. Olen ollut itsekäs.
- Onko teillä nälkä? - Pelleiletkö?
Minä tarjoan sapuskat. Menemme sulkemisajan jälkeen.
Itse asiassa pyydä isää tuomaan koko klaani.
Pikkukokki?
Hienoa, poika. Sisäpiirin tekosia. Ymmärrän houkutuksen.
Pikkukokki?
Hei, pikkukokki. Luulin sinun menneen takaisin kotiin.
Kun et ollutkaan siellä, en oikein...
Ei tuntunut oikealta jättää asioita sille tolalle.
En halua riidellä. Minulla on ollut paineita.
Niin paljon on muuttunut lyhyessä ajassa.
Yhtäkkiä olenkin Gusteau. Minun on oltava Gusteau -
tai ihmiset pettyvät. Se on outoa.
En ole koskaan tuottanut kenellekään pettymystä -
koska minulta ei ole koskaan odotettu mitään.
Nytkin minulta odotetaan jotain vain sinun ansiostasi.
En ole ollut reilu.
Et ole koskaan tuottanut minulle pettymystä, enkä saisi unohtaa sitä.
Olet ollut hyvä ystävä. Uskollisin ystävä, mitä toivoa voi.
Mitä tämä on?
Mitä täällä tapahtuu?
Mitä!
Varastatteko ruokaa? Kuinka voit tehdä niin?
Luulin sinua ystäväkseni! Luotin sinuun!
Häipykää! Sinä ja rottakaverisi! Äläkä tule takaisin, -
tai kohtelen sinua kuten ravintoloiden kuuluukin kohdella tuholaisia!
Olet oikeassa, isä. Ketä luulin huiputtavani?
Olemme, mitä olemme, ja me olemme rottia.
Hän lähtee pian ja nyt tiedätte, kuinka päästä sisään.
- Varastakaa, mitä haluatte. - Etkö tule mukaan?
Menetin ruokahaluni.
Joko olette tehnyt valintanne, herra?
Kyllä. Haluaisin sydämenne paahdettuna vartaassa.
Sisään!
Tänään on suuri päivä. Sinun pitäisi sanoa heille jotain.
- Niin kuin mitä? - Olet pomo. Innosta heitä.
Huomio. Huomio, kaikki!
Tämä ilta on tärkeä.
Ruokahalu tulee, ja hänellä on iso ego.
Tarkoitan siis Ego. Ego tulee, se kriitikko.
Hän tilaa jotakin.
Jotain ruokalistaltamme.
Meidän on valmistettava se, ellei hän tilaa jotain kylmää.
Et malta jättää asiaa sikseen?
Sinun ei pitäisi olla täällä ravintolan aukioloaikana, se on vaarallista.
Olen nälkäinen! Minä en tarvitse ravintolaruokaa ollakseni onnellinen.
Kaikkiruokaisuus on avain onneen.
- Katso vaikka. - Älä, odota!
Voi ei! Mitä teemme? Haen isän.
Voit kuvitella olevasi kokki, mutta olet kuitenkin vain rotta.
Toki hän viime vierailullaan vei tähden mennessään.
Toki se luultavasti tappoi isän.
- Tunnen huonoja viboja. - Mutta sanon teille yhden asian.
- Ego on täällä. - Ego? Hän on täällä?
Anton Ego on vain asiakas. Nyt ruokaa laittamaan!
Niin, antaa pal... Selvä.
Seuraa yksinkertainen järjestely.
Luot uuden Chef Skinnerin pakasteruokavalikoiman, -
ja palkkioksi saat pitää henkesi.
Au revoir, rotta.
Oletteko jo päättänyt, herra?
Luulisin niin.
Luettuani liioiteltuja ylistyksiä uudesta kokistanne, -
arvatkaa, mitä kaipaan?
Hieman uutta näkökulmaa.
Sitä juuri. Haluaisin tuoretta, selkeää ja hyvin maustettua näkökulmaa.
Osaatteko suositella hyvää viiniä sen kanssa?
- Siis minkä kanssa? - Näkökulman. Taitaa olla loppu?
Hyvä on. Koska näkökulma on loppunut eikä sitä ole muillakaan tässä kaupungissa, -
teemme sopimuksen. Te tarjoatte ruoan, minä näkökulman.
Joka sopisi hyvin Cheval Blancin 1947 kanssa.
Pelkäänpä että... Mikä olikaan valintanne?
Sanokaa Linguinille, että otan mitä vain hän uskaltaa minulle tarjoilla.
Käskekää hänen yllättää minut parhaimmalla taidonnäytteellään!
Otan samaa kuin hänkin.
- Olemme siis antaneet periksi? - Miksi sanot noin?
Olemme häkissä auton takakontissa -
odottaen tulevaisuutta pakasteruoka-alalla.
Ei, minä olen häkissä. Minä olen antanut periksi.
Sinä olet vapaa.
Olen vain niin vapaa kuin sinä kuvittelet minun olevan. Kuten sinä.
Älä viitsi. Olen kyllästynyt teeskentelemään.
Teeskentelen rottaa isälleni. Teeskentelen ihmistä Linguinin kautta.
Kuvittelen sinut, jotta olisi joku, kenelle puhua.
Kerrot minulle vain, mitä jo tiedän. Tiedän, kuka olen.
Miksi tarvitsen sinua kertomaan sen? Miksi minun tarvitsee teeskennellä?
Ei sinun tarvitse, Remy. Sinun ei koskaan tarvinnut.
Ei. Se toinen vasen.
Isä, olen täällä. Olen takakontissa.
- Isä! - Terve, pikkuveli.
Emile!
Rakastan teitä.
- Minne olet menossa? - Ravintolaan. He eivät onnistu ilman minua.
- Miksi siitä välität? - Koska olen kokki!
Se on sinun reseptisi. Miten et voi tietää omaa reseptiäsi?
En kirjoittanut sitä ylös. Se vain tuli jostain.
Pane se sitten tulemaan uudelleen, koska emme voi tarjoilla tätä.
- Missä tilaukseni viipyy? - Emmekö voi tarjota jotain muuta?
- Jotain, mitä en keksinyt. - Tätä he tilasivat.
Pane heidät tilaamaan muuta. Kerro, että se on loppu.
- Se ei voi olla loppunut. Avasimme juuri. - Mitä jos tarjoilemme, mitä he haluavat?
- Onnistumme kyllä. Kerro vain, mitä teit. - En tiedä, mitä tein.
- Meidän täytyy kertoa asiakkaille jotain. - Kertokaa heille...
- Remy! - Älä tee sitä.
Pysähdy! He näkevät sinut!
Emme puhu minusta. Puhumme, mitä tehdä...
- Rottia! - Ota veitsi.
Älkää koskeko häneen!
Kiitos, kun tulit takaisin, pikkukokki.
Tiedän, että tämä kuulostaa järjettömältä, mutta...
Totuus kuulostaa joskus järjettömältä, mutta se ei tarkoita, ettei se olisi totuus.
Totuus on, että minä en ole lahjakas.
Tämä rotta on näiden reseptien takana.
Hän on se kokki. Oikea kokki. Hän on piilotellut hattuni alla.
Hän on ohjaillut minua.
Hänen ansiostaan olen voinut kokata ruokia, jotka ovat innostaneet kaikkia.
Hänen ansiostaan Ego on tuon oven takana.
Olette antaneet minulle arvostusta hänen taidoistaan.
Tiedän, että tätä on vaikea uskoa, mutta tehän uskoitte, että osaan kokata.
Tämä toimii. Se on hullua, mutta se toimii.
Voimme olla Pariisin paras ravintola, -
ja tämä rotta, tämä hieno pikkukokki, voi auttaa meitä siinä.
Mitä sanotte? Lähdettekö mukaan?
Isä.
Isä, en tiedä, mitä sanoa.
Olin väärässä ystävästäsi ja sinusta.
En halua sinun luulevan, että asetan tämän perheen edelle.
- En voi valita kahdesta puoliskostani. - En tarkoita kokkaamista.
Tarkoitan sisua.
Merkitseekö tämä todella näin paljon sinulle?
Emme ole kokkeja, mutta olemme perhe.
Kerro meille, mitä tehdä, niin me teemme sen.
- Pysäyttäkää tuo terveystarkastaja! - Delta-joukkue, vauhtia!
Loput auttavat Remya.
TYÖNTEKIJÖIDEN ON PESTÄVÄ KÄDET!
Kolmosjoukkue hoitaa kalan. Nelosjoukkue paistettavat ruoat.
Viitosjoukkue grillaa. Kuutosjoukkue kastikkeet.
Asemillenne. Vauhtia töppösiin!
Ruokaa käsittelevät kävelevät kahdella jalalla.
Jonkun on tarjoiltava pöytiin.
Pahoittelen viivästystä. Työntekijät ovat tänään vähissä.
Älkää pitäkö turhaa kiirettä.
Tehkää pihvistä hyvää ja mureaa.
Lyö ja etene.
Varovasti sen merianturan kanssa. Vähemmän suolaa, enemmän voita.
Vain Mimolette-juustoa.
Tehkää salaatti aivan kuin maalaisitte.
Älkää lorauttako liikaa viinietikkaa salaattiin.
Älkää antako voikastikkeen erottua. Vatkatkaa lisää.
Hauduttakaa lempeästi simpukoita. Makutesti. Lusikat ojoon.
Hyvää. Liikaa suolaa. Hyvää.
Älkää kiehuttako keittoa, tai fasaani sitkistyy. Emile!
Anteeksi.
Odota, Colette!
- Tulit takaisin. Colette... - Älä sano sanaakaan, -
tai saatan muuttaa mieleni. Kerro, mitä rotta haluaa kokata.
Ratatouillea? Sehän on maalaisruokaa. Haluatko varmasti tarjota tätä Egolle?
Mitä? Teen ratatouillea.
Miten sinä sitten valmistaisit sen?
Ratatouillea? Tämän täytyy olla pila.
Ei voi olla todellista.
Kuka teki ratatouillen? Vaadin saada tietää!
En muista, milloin viimeksi olen pyytänyt välittämään kiitokseni keittiömestarille.
Tällä kertaa tarjoilijani sattuu olemaan itse keittiömestari.
Kiitos, mutta tänään toimin vain tarjoilijana.
Ketä sitten saan kiittää ateriasta?
Odottaisitteko hetken?
- Te siis olette keittiömestari. - Tavataksenne hänet joudutte odottamaan, -
kunnes muut asiakkaat ovat lähteneet.
Olkoon niin.
Ensin Ego luulee sitä pilaksi.
Kun Linguini alkaa selittää, Ego lakkaa hymyilemästä.
Hän ei reagoi muuten kuin kysymällä satunnaisia kysymyksiä.
Tarinan kuultuaan Ego nousee pöydästä, kiittää ateriasta -
ja lähtee sanomatta enää sanaakaan.
Seuraavana päivänä arvostelu julkaistaan.
Kriitikon työ on monella tapaa helppoa.
Emme riskeeraa juuri mitään, mutta nautimme ylemmyydentuntoa, -
kun toiset uhraavat luomuksensa ja itsensä tuomittavaksemme.
Herkuttelemme negatiivisella kritiikillä, jota on hauska kirjoittaa ja lukea.
Meidän kriitikoiden on nähtävä se karvas totuus, että koko maailmankaikkeudessa -
keskinkertainen saastakin on luultavasti merkittävämpää -
kuin kritiikillämme on ollut tarkoitus osoittaa.
Silti toisinaan kriitikko riskeeraa jotakin.
Hän tekee sen löydettyään ja puolustaakseen jotain uutta.
Maailma kohtelee usein kaltoin uusia lahjakkuuksia ja luomuksia.
Uutuudet tarvitsevat ystäviä.
Viime yönä sain kokea jotain uutta.
Ainutlaatuisen aterian erityisen odottamattomasta lähteestä.
Jos sanoisin, että sekä ateria ja sen valmistaja ovat kyseenalaistaneet -
ennakkoluulojani loisteliaasta ruoan- laitosta, se olisi törkeää vähättelyä.
Ne ovat järisyttäneet sisintäni myöten.
Ennen en salannut halveksuntaani Gusteaun kuuluisaa mottoa kohtaan.
"Kuka tahansa osaa kokata."
Mutta vasta nyt ymmärrän, mitä hän todella tarkoitti.
Kaikista ei voi tulla suurta tähteä, -
mutta suuri tähti voi ilmestyä mistä tahansa.
On vaikea kuvitella vaatimattomampia persoonia -
kuin nykyään Gusteau'sissa ruokaa laittavat mestarit.
Gusteau on tämän kriitikon mielestä -
ehdottomasti Ranskan paras kokki.
Palaan pian Gusteau's-ravintolaan. Halajan saada lisää.
Se oli loistava ilta. Elämäni onnellisin.
Ainut ennustettava asia elämässä on sen arvaamattomuus.
Meidän oli päästettävä Skinner ja terveystarkastaja vapaaksi.
He tietenkin kielivät meistä.
Ruoalla ei ollut merkitystä. Kun kävi ilmi, että keittiössä oli rottia, -
ravintola suljettiin. Ego menetti sekä työnsä että uskottavuutensa.
Älkää silti murehtiko hänestä. Hän pärjää hyvin pienyrityssijoittajana.
- Hän vaikuttaa onnelliselta. - Mistä sinä sen tiedät?
Täytyy joutua. Päivällisruuhka.
Tiedät, kuinka hän sen haluaa.
Kiitos, pikkukokki.
Voisinko suositella jälkiruokaa täksi illaksi?
- Ainahan sinä. - Mitä haluaisitte?
Yllätä minut!
Tarina vain paranee, kun minä kerron sen.
Ruokaa tänne ja sassiin. Näännymme nälkään.